Mr. Tulkinghorn?
- Hvor var du henne i aftes, mester? - Jeg gik bare en tur, Phil.
- Med en pistol i lommen? - Av, I kvajpander! I udyr!
Pas dog på! Sæt mig nu blidt ned. Blidt!
Ja, sådan. Judy, ryst mig.
George, min gamle ven.
Jeg er ikke din ven, og det ved du godt. Hvad vil du?
Tal nu pænt, George.
Jeg vil tælle dit varelager op, inden jeg overtager lokalerne.
Hvad har du at sige til det? Hov, rolig nu.
Judy, han slår mig ihjel! Få mig ud herfra!
Du vil fortryde det her, George. Mr. Tulkinghorn skal høre om det!
Skudt gennem hjertet.
Værsgo at sidde, mr. Clamb.
Tag et skvæt af det her. De har fået et chok, håber jeg.
Kom så. Han er ligeglad nu.
Skudt gennem hjertet sent i aftes. Der blev intet våben fundet.
Det var altså ikke nogen ulykke.
Vi har at gøre med mord. Er De med, mr. Clamb?
- En frygtelig tanke, kommissær. - Ja, mord er frygteligt.
Det er en god vin.
Ingen tegn på kamp, ingen tegn på røveri.
Deraf slutter jeg, og ret mig, hvis jeg tager fejl, mr. Clamb -
- at morderen kendte mr. Tulkinghorn og ikke kunne lide ham.
Det kunne godt blive en lang liste.
Kom nu, gamle dreng. Det er ikke tidspunktet at holde noget tilbage.
Vil De ikke give mig nogle navne?
- Der er ét. Jeg anklager ham ikke. - Nej, nej, jeg forstår. Kom nu.
- Han bliver kaldt sergent George. - Ham kender jeg godt.
Han følte sig forfulgt af min ... arbejdsgiver.
- Blev han det? - Det skal jeg ikke sige, kommissær.
Men han har flere gange været her og er kommet med trusler.
- Det er alvorligt. - Og i går løb jeg på ham udenfor.
- Gik han op? - Det kan jeg ikke sige, kommissær.
- Er der andre, De vil nævne? - Jeg kan ikke komme på nogen.
- Mr. Tulkinghorns sekretær? - Han insisterer, sir Leicester.
- Han sagde, det var yderst vigtigt. - Luk ham ind.
Sender Tulkinghorn nu sin sekretær for at undgå at besøge os selv?
Det lader det til.
Mr. Clamb.
- Nå, mr. Clamb? - Sir Leicester, lady Dedlock.
- Min herre er død. - Hvad?
Tulkinghorn død? Jamen, hvordan? Var han syg?
Det gør mig ondt at sige, at han blev myrdet.
Skudt gennem hjertet på sit kontor sent i aftes.
Skudt? Tulkinghorn skudt? På sit kontor? Tulkinghorn myrdet?
Hvilken skændsel! Så er ingen af os sikre!
- Hvem står for efterforskningen? - Mr. Bucket, sir.
Send mr. Bucket til mig.
Jeg skal sørge for, at de bøller får lovens hårdeste straf.
Ingen går op uden kommissær Buckets tilladelse.
Han leder efterforskningen. Bland Dem udenom, og passer gaden.
Jeg har et vigtigt anliggende med min advokat!
Sig, at det er mr. Smallweed!
- Betjent, lad ham komme ind! - Ja, gør plads!
Rolig, rolig, I ryster mig fra hinanden.
- Åh, mine knogler. - Sæt ham ned.
Og hold resten af dem ude.
Hvad foregår der her?
Du gode gud.
Jamen dog. Han ser ikke for godt ud.
Det ville De heller ikke med et skud gennem hjertet.
Mr. Smallweed? Vi har ikke mødt hinanden, men jeg har hørt om Dem.
Jeg ved, hvem der gjorde det. Hvad får jeg for det?
Tre år i arbejdslejr for at tilbageholde beviser, min ven.
Er jeg Deres ven? Det lyder ikke sådan.
- Nå, hvem er morderen? - En mand ved navn George.
Nogle kalder ham sergent George.
For en time siden rettede han en pistol mellem mine øjne.
Han har truet med at dræbe mr. Tulkinghorn snesevis af gange.
- Snesevis? - I det samme rum, sir.
- Vil De sværge på det i retten? - Ja.
Indicier, mr. Smallweed, ikke noget afgørende bevis.
Men interessant.
- Og hvad bringer Dem hertil? - Nåh ja.
Chokket havde nær fået mig til at glemme det.
Mr. Tulkinghorn har nogle breve, jeg ville hente.
- Nå da? Hvilke breve? - Private breve, fra en kvinde.
Min ejendom. Skal jeg ikke lige finde dem?
Nej, De skal ikke, mr. Smallweed.
- Betjent! - Det kan De ikke gøre!
- Jeg vil have dem! - Før ham væk.
Jeg forlanger retfærdighed! Åh, mine knogler ...
Pas nu på, I udyr! Jeg pudser loven på jer!
Vi er loven, mr. Smallweed.
Caddy Jellyby har født! Caddy Turveydrop hedder hun nu.
- Du godeste. - Hvad er der?
Barnet er svageligt, og Caddy er selv syg.
- Jeg må hellere besøge hende. - Ja, hvis det vil hjælpe.
- Det mener hun, at det vil. - Så lad os alle tage til London.
Jeg har nogle sager at se til.
Miss Summerson, godt, at De kom. Jeg er urolig for Caddy.
Der er ingen grund til bekymring.
Min personlige læge, mr. Growler, tager sig af hende.
Hav en god dag, de damer. I er velkomne.
Jeg har givet mor og barn min sorte mikstur fire gange dagligt.
Dens rensende effekt skal snart gøre dem raske.
Den brænder dårligdommen ud. Jeg tager den selv mod vinterforkølelse.
Den er også god mod kolik og podagra.
Og den kan blidt smøres ind i huden i tilfælde af fnat og pustler.
Den brænder alle dårligdomme ud.
Måske ville den hjælpe, hvis jeg kunne holde den nede.
Det virker forkert at behandle mor og barn med samme mikstur.
Nå? Og hvad ved De om dét, miss?
Nok til at sige tak for denne gang, mr. Growler. De sender regningen.
Nå, man er nok fin på den? Men jeg bliver ikke, hvor jeg ikke er ønsket.
Der er aldrig før blevet rejst tvivl om min sorte mikstur! God dag!
- Esther, er du nu sikker? - Ja, jeg tilkalder mr. Woodcourt.
Mr. Bucket, De må forstå, hvor betydningsfuld efterforskningen er.
Mord er altid af stor betydning, sir Leicester Dedlock, baronet.
Sir Leicester rækker, Bucket.
Mr. Tulkinghorn, må De forstå, var denne familie en tro tjener.
Som hans far før ham. Jeg vil tilbyde en dusør på 100 guinea -
- til enhver med oplysninger, der kan få domfældet forbryderen.
Min hustru, lady Dedlock, er rystet over sagen.
Mord er også rystende, sir Leicester Dedlock, baronet.
En dusør er dog næppe nødvendig.
- Har I da udpeget den skyldige? - Vi har en mistænkt.
Så arrester ham dog for guds skyld.
Vi må først sikre os, at det er ham.
Beviserne mod ham er blot indicier. Måske er det ham, måske er det ikke.
- Alle muligheder bør vel overvejes. - Lige præcis, lady.
- Men han kunne flygte til udlandet. - Det gør denne mand ikke, sir.
Bare rolig, sir. Bare rolig, lady. Vi holder godt øje med ham.
Sir Leicester Dedlock, baronet.
- Har hun det meget skidt? - Jeg ville ikke være for urolig.
Hun har en stærk konstitution.
Og menneskekroppen har en utrolig evne til at hele sig selv.
Hun nærmer sig vendepunktet.
- Var det rigtig at sende ham væk? - Så absolut.
Deres ven er heldig med at De kom, da De gjorde.
Miss Clare, sikken skøn overraskelse.
Jeg vil spørge om vej til mr. Carstone.
Jeg er ikke sikker på, at mr. Carstone bør forstyrres lige nu.
Jeg kender ham bedre en Dem, mr. Vholes.
Vil De fortælle mig vejen?
Med den dybeste respekt, miss Clare -
- hvis han rejste herfra nu, kunne hans held vende.
Og Deres med.
Jeg får ham ikke til at forlade Dem, selvom jeg ville ønske det.
Jeg vil se ham, fordi jeg elsker ham. Vil De fortælle mig vejen?
Med største fornøjelse.
Ada?
- Richard, sikke et skrækkeligt sted. - Ikke nu, hvor du er her.
- Måske skifter han mening, mester. - Mr. Tulkinghorn? Jeg tvivler.
Og hans ven mr. Smallweed er en lille kugle af bitterhed og malice.
Jeg beklager, Phil. Jeg har ikke passet på dig, som jeg lovede.
Vær ikke urolig for mig. Gamle soldater dør aldrig, vel?
- Måske kunne du rejse hjem? - Ikke efter alle disse år.
Nej, jeg har stadig lidt stolthed tilbage.
Måske har de ventet på dig og længtes efter dig hele tiden.
Ikke dem. Jeg er og bliver familiens sorte får.
- Ved du hvad? Jeg har fødselsdag. - Har du det?
Beklager, Phil, så har jeg også ødelagt den.
Tak for invitationen på denne lykkelige foranledning.
Vi har høje tanker om Dem.
- Ikke sandt, Esther? - Jo, vi har.
- Han reddede Caddys liv. - Sir, det er mr. Carstone.
Rick, min dreng, velkommen.
- Giv nu hånd. Det glæder mig. - Så for Adas fødselsdags skyld.
Woodcourt.
Nå, skal vi sætte os? Esther?
Tillykke med dagen.
- Tillykke med dagen - Det er smukt af dig, mester.
- Ingen dårlig pie. - Den er god, mester.
- Det er ikke helt ude med os endnu. - Nej, på ingen måde.
Godt at sidde til bords med dig igen, Rick.
Jeg kom udelukkende, fordi Ada bad mig om det, sir.
Lad os nu ikke dvæle ved vores uoverensstemmelser.
Jeg kan ikke lade være, sir ... Jeg må sige det.
Når De står imellem mig og det, der retmæssigt er mit!
Ikke nu.
Ikke i aften. Jeg beder dig. For min skyld?
Så for din skyld. Jeg beder ydmygst om forladelse, sir.
Jamen, du er tilgivet.
I har ret. Jeg undskylder.
Den ulykkelige sag har intet at gøre på Adas fødselsdag.
Ada, undskyld. Jeg beder jer alle undskylde.
Woodcourt, har du prøvet at være fanget i tåge og pludselig se klart?
Kunne jeg bare se en klarere levevej.
Måske kan jeg hjælpe?
Hvad med en post nordpå, som De nær havde fået? Eller udenlands?
Vil De af med mig, mr. Jarndyce.
Selvfølgelig ikke, men De synes at have det sværere London.
Jeg er ikke klar til at rejse endnu. Alt for meget holder mig her.
Nå, men skål for Ada og hendes 21 års fødselsdag.
Skål for Ada.
Som 21-årig kan du gøre, hvad du vil.
Ja, det kan jeg jo. Og det vil jeg.
Hvordan syntes du, Richard så ud?
Han er blevet tyndere. Han spiste nærmest ingenting, Ada.
- Jeg elsker ham, Esther. - Det gør jeg også.
Men vist ikke på samme måde.
- Mr. Woodcourt så godt ud i aften. - Ja.
Han syntes også, at du så godt ud.
- Han fjernede ikke blikket fra dig. - Årh, pjat, Ada.
- Du kan også lide ham. - Jeg beundrer ham som læge.
Jeg håber, at han kun ser mig som en ven.
Hvordan kan du være så blind? Han er da forelsket i dig.
- Det vil jeg ikke høre på. - Hvorfor ikke?
Måske bør du vide, at mr. Jarndyce og jeg er forlovet.
Jeg tror ikke på dig.
- Hvor længe har I været forlovet? - I ret lang tid.
Og du har ikke fortalt mig det? Du holdt det hemmeligt?
- Esther, hvor kunne du? - Jeg er ked af det.
Vi skulle være sikre, før vi fortalte det til nogen.
- Og er I det? - Ja, helt sikre.
Præsenter våben!
Når I er parate, så ryk frem!
Kom så, mester! Slå dig løs!
Jamen dog. Forsigtig, George.
- Hvad foregår der her? - Bare lidt underholdning.
- Phil har fødselsdag. - Javel, primitiv morskab?
- Det ligner en flaske vin. - Vil De have et glas, mr. Bucket?
Ja tak, George.
Jeg kom lige forbi og tænkte: "Hvordan mon George har det?"
Det står slemt til, mr. Bucket. Vi er nedbrudte for at sige det ligeud.
Nej da, en stærk fyr som dig? Det nægter jeg at tro.
Ikke en så god vin som Tulkinghorns, men selskabet er bedre her.
Skål. Tillykke med fødselsdagen. Må du få mange flere.
Nu til noget knap så fornøjeligt.
Venskab er venskab, men pligt er pligt.
De må ikke komme i vejen for hinanden.
- Du må ikke tænke værre om mig. - Hvorfor skulle jeg det?
Fordi jeg arresterer dig og håber, at du går fredeligt med.
Arresterer mig? For hvad?
Mordet på mr. Tulkinghorn fra Lincoln's Inn Fields.
Jeg siger det ligeud, George: det ser skidt ud for dig.
Du blev set den aften ved Tulkinghorns kontor.
Det er sandt, at jeg var der. Det kan jeg ikke benægte.
Er det alt, George? Kom nu, det kan du gøre bedre.
- Hvorfor? Du har jo besluttet dig. - Lad os høre din historie alligevel.
Jamen, jeg tog derhen, og jeg tog min pistol med mig.
Jeg vidste ikke, hvad jeg ville gøre. Jeg hadede den mand.
Jeg gik op ad trapperne, men kunne ikke gå derind.
Jeg har dræbt folk i kamp, men kunne ikke skyde en mand i koldt blod.
Så jeg gik derfra.
Det er sandheden, tro det, eller lad være.
Måske tror jeg på det, George, og måske ikke.
Så du nogen, mens du var der?
Jeg stødte på en mand i mørket på vej ind.
Måske Tulkinghorns sekretær.
- Jeg skræmte ham fra vid og sans. - Ellers nogen?
Kom nu, der var en anden, var der ikke?
- Jeg så aldrig hendes ansigt. - Jaså? En kvinde.
På trappen. Da jeg gik ned, kom hun op.
Hun havde et sort frynsesjal over ansigtet.
Nå da, en kvinde?
En kvinde med et sort frynsesjal.
Nå da da, hvad laver hun her?
Hallo? Miss? Mademoiselle? Jeg vil blot lige tale med Dem!
Okay, miss. Senere er lige så godt som før.
En skrækkelig sag.
- Hvordan behandler de dig? - Meget godt, sir.
Ligesom i hæren. Men de vil hænge mig for noget, jeg ikke har gjort.
Selvom jeg ofte har ønsket ham død.
- Har du talt med en advokat? - Nej, sir.
Jeg bryder mig ikke om deres slags.
Du skal da have en forsvarer. Lad mig hyre en. Jeg betaler gerne.
Jeg er uskyldig, mr. Jarndyce. Det er mit forsvar.
Jeg er jer alle taknemlig, men ingen advokater til mig.
At han er uskyldig, ved enhver, der kender ham.
Men han var på gerningsstedet, var bevæbnet og havde truet manden.
Erklærer han blot sin uskyld, bliver han formentlig dømt og hængt.
- Vi må få ham til at skifte mening. - Jeg har en idé.
Mr. Squod, De kender ham bedre end nogen.
Kan De ikke overtale ham til at forsvare sig?
Mig? Jeg er ikke god til at overtale.
Og mester lader sig ikke overtale. Jeg hjalp gerne, men kan ikke.
Er der andre, der kan tale med ham?
Har han nogen slægtninge? Andre, der holder af ham?
Ja, det er spørgsmålet. Svaret er ja.
Men jeg har lovet ham at holde det hemmeligt.
Hans liv kan afhænge af det, mr. Squod.
Han har ikke set sin mor, siden han som ung meldte sig til hæren.
Han var vist morens yndling. Det må have knust hendes hjerte.
Jeg vil tro, at hvis hun kom til ham -
- og tilgav ham, så kunne hun få ham til at skifte mening.
- Men kender De hendes navn? - Ja, det gør jeg.
Hun hedder mrs. Rouncewell og bor i Lincolnshire.
Hun er husholderske på Chesney Wold.
- Det her er lige kommet, sir. - Giv mig det.
- Hvem gav dig det? - En gadedreng, sir.
Han sagde bare: "Det er til mr. Bucket," og stak af.
Meget vel, betjent.
LADY DEDLOCK - MORDERSKE
Jeg har en med, der vil besøge dig, George.
- Mor? - George ...
George, hvorfor ventede du så længe?
Jeg har ikke ... Hvordan er du kommet, mor?
Dine venner sendte efter mig.
Troede du ikke, at jeg ville komme ilende?
Åh, George. George, min kære dreng.
- Jeg ville ikke bringe dig i skam. - Det har du heller ikke.
Det var ikke mig, mor.
- Mr. Tulkinghorn, det var ikke mig. - Selvfølgelig ikke.
Ingen, der kender dig, ville tro, at du kunne gøre det.
Vi får dig snart ud herfra.
Men hvorfor besøgte du mig ikke i alle de år?
Jeg var ligeglad med, hvad du foretog dig. Jeg ville bare se dig, George.
Her er jeg så, arresteret for mord, og jeg bliver formentlig hængt.
Jeg er ked af, at omstændighederne er, som de er.
Vrøvl, min dreng. Mr. Jarndyce siger, at der ingen gode beviser er mod dig.
Får du dig en god advokat, er du en fri mand på ingen tid.
- Jeg skal ingen advokat have, mor. - Jo, du får den bedste i London.
Din bror, Robert, betaler gerne regningerne.
- Ved han noget om det her? - Nej, jeg kom direkte hertil.
Han må intet vide. Jeg vil ikke have hans hjælp.
Hvorfor dog ikke, George?
Fordi vi skændtes, inden jeg rejste.
Han er en rig mand nu, og jeg er ikke blevet til meget.
Og nu kan jeg ikke synke dybere.
Jeg ville skamme mig, hvis jeg mødte ham, mor.
Jeg går med til at få en advokat, hvis han ikke betaler.
Åh, George.
Du er lige så fjollet, som du altid har været.
Sådan, så er dagens arbejde udført.
- Fandt du mrs. Rouncewell? - Ja.
Mor og søn i tårevædet genforening.
Og George har accepteret at få en advokat.
- Bliver han så løsladt? - Der er en god chance.
- Bucket tror vist ikke, det er ham. - Jeg er glad på Georges vegne.
Han er en god mand, en af de bedste.
- Hvad er der, Esther? - Ikke noget.
Min kære, jeg kender dig bedre end som så
- Hvem vil Bucket nu arrestere? - Den skyldige, håber jeg.
Min mor mente, at mr. Tulkinghorn var hendes fjende.
Hun var i hans magt, fordi han kendte en hemmelighed fra hendes fortid.
Og? Fortsæt?
Jeg tror, at hun var lettet over at slippe for mr. Tulkinghorn.
- Esther. Esther, du tror da ikke ... - Nej. Nej.
Men det kunne Bucket meget vel tro.
Så, så. Vi ved begge, at din mor ikke er i stand til sådan noget.
Ja. Selvfølgelig har du ret.
Jeg må af sted. Jeg har lovet at besøge Caddy.
Esther, du skal ikke bekymre dig.
Hvis nogen er hævet over mistanke, er det lady Dedlock.
- Og navnet? - De kender mig, mr. Mercury.
Mrs. Rouncewell, fruens husholderske på Chesney Wold.
Jeg er her i et privat anliggende.
Jeg ser, om fruen er hjemme. Vent venligst her.
Fruen vil se Dem nu, hvis De vil komme op.
Underligt at se Dem i London, mrs. Rouncewell.
Hvad kan jeg gøre for Dem?
Jeg ved ikke, om fruen har hørt det.
Min søn sidder i fængsel, arresteret for mord.
- Deres søn? For mord? - Ikke den søn, fruen har mødt.
Hans bror, George, som meldte sig til hæren som ganske ung.
Anklagerne er fejlagtige. Jeg vidste ikke, hvem jeg skulle gå til.
- Hvem skal Deres søn have myrdet? - Mr. Tulkinghorn.
Javel. Hvad havde Deres soldatersøn at gøre med mr. Tulkinghorn?
Der var en gæld.
Men der var en disput om den, og en dreng døde hos min søn.
Og George holdt mr. Tulkinghorn ansvarlig.
- Hvilken dreng? - En fattig gadefejer, de kaldte Jo.
Jeg kender ikke detaljerne -
- men George var meget vred på mr. Tulkinghorn, og det vidste folk.
Tilgiv mig, mrs. Rouncewell.
Men det lyder, som om politiet fængslede Deres søn med god grund.
Men han er uskyldig, frue! Han ville aldrig gøre sådan noget.
Det har mange mødre sagt før Dem, Mrs. Rouncewell.
Lady Dedlock, inden jeg forlod Chesney Wold, modtog jeg et brev.
Jeg ved ikke fra hvem, og det gav ingen mening -
- for da det kom, havde jeg ikke hørt om noget mord.
Men nu tror jeg, at De måske ved noget, frue.
Og at De måske kunne hjælpe min søn.
- Vil De have, at jeg skal læse det? - Ikke mens jeg er her, frue.
Og De skal vide, at jeg ikke tror på det.
Men ved De noget, eller mistænker De nogen -
- så beder jeg Dem om at overveje det og tænke på min søn.
Mange tak, frue.
- Mor og barn har det godt. - Tak, mr. Woodcourt.
Ja, i sandhed tak, ædle udøver af den hippokratiske kunst.
Hvilke undere De har bedrevet her.
Vi belønnede Dem gerne som fortjent -
Men vi er fattigfolk, mr. Woodcourt, fattige stakler.
Alle vores penge går til den gamle svindlers stads. Jeg kunne koge ham!
- Du har det tydeligvis bedre, Caddy. - De bliver betalt, mr. Woodcourt.
Det skal De ikke tænke på nu.
- Men De må tænke på penge? - Vær ikke urolig for mig.
- Jeg sulter ikke ligefrem. - De kunne bruge en ny frakke.
Var jeg forfængelig om mit udseende, ville jeg være krænket.
Jeg reparerer den gerne. Jeg er god med nål og tråd.
Det ville betyde mere for mig end en ny frakke.
Ser De noget til Richard, mr. Woodcourt?
Ikke på det seneste med mrs. Turveydrop og mine andre patienter.
- Er De urolig for ham? - Ada må have hørt fra ham.
Jeg er bange for, at hun skjuler dårlige nyheder for mig.
Så vil jeg besøge ham i aften.
Intet muntrer en op som et glas vin.
Hvorfor ser du sådan på mig?
- Du synes, jeg er en stakkel, ikke? - Overhovedet ikke.
- På en måde misunder jeg dig. - Gør du? Hvorfor det?
Du har en kær piges kærlighed.
Du er vel ikke selv forelsket i hende?
- Nej. - Nej. Nåh ja, selvfølgelig.
Esther.
- Tror du, at jeg har en chance? - Hun holder meget af dig.
Hun er en sær skabning på mange måder.
Hun tager sine huspligter meget seriøst.
Hun er meget nært knyttet til Jarndyce.
Men han kan vel ikke holde hende fanget med sine sengetøjsskabe?
Jamen dog. Esther. Godt for dig, Woodcourt.
Hvis du kan lide hende, bør du spørge hende.
Det har jeg også i sinde.
- Godmorgen, miss. - Godmorgen, Harriet.
- Jeg kommer. - Har du hørt fra Richard?
Nej. Det er noget tid siden.
- Skal vi gå ned? - Ja. Ja ...
Ada, jeg vil gerne besøge Richard og se, hvordan det går.
Nå? Hvorfor nu det?
Mr. Woodcourt skrev, at han var lidt bekymret for hans helbred.
- Så lad mig tage derhen. - Tag derhen sammen. Hils fra mig.
- Passer det dig, Ada? - Ja. Meget fint.
Hvor har vi set den skrift før?
Nå da da.
Vi skynder os forbi Vholes' kontor. Jeg afskyr den mand.
Her er huset.
- Du lader til at kende vejen godt. - Gør jeg?
Ada, min elskede.
- Esther. - Richard, hvad er der galt?
Ikke noget. En tudse i halsen.
Er det sundt at bo her?
Det er tæt på retssalene og Vholes.
Måske skulle du holde dig fra begge?
Nej, det kører som smurt. Vholes er på nakken af dem.
- Vi får rodet op i den spionrede. - Kom og sæt dig, min elskede.
Jeg kan ikke foregive noget over for hende.
Det går op og ned for mig. Nogle gange håber jeg, andre gange ...
Jeg fortvivler ikke, men det er tæt på.
Det er et nedslidende arbejde.
Esther, jeg tager ikke med tilbage til Bleak House.
Hvor vil du sove, Ada?
Hos min husbond.
Vi blev gift, da jeg blev myndig.
Undskyld, at jeg holdt det hemmeligt for dig.
Du holdt også noget hemmeligt for mig.
Vær ikke vred på os.
Nå, så du har fået mig bragt hertil? Hvad vil du?
Det er ikke første gang, vi er sammen i dette lokale, min kære.
Jeg så dig ved begravelsen.
Jeg vidste ikke, at du holdt af den afdøde.
Det er ingen forbrydelse.
- Nej, men nogen har skrevet breve. - Jaså?
- "Lady Dedlock - morderske." - Og hvad så?
Se her. Du skrev din adresse ned til mig.
Og se så på sedlen. Er det ikke den samme håndskrift?
Uh, den store opdager er så stolt af sig selv.
Ja, jeg skrev brevene, fordi du havde galt fat i det hele.
Jeg ved, at lady Dedlock dræbte den mand.
- Nå, gør du? Hvordan det? - Jeg fulgte efter hende den aften.
Fortrinligt.
Lagde du mon mærke til, hvad hun havde på?
Hun havde en sort kjole på. Og et sort frynsesjal over ansigtet.
Et sort frynsesjal?
Tror du, at du kunne finde det sjal til mig hjemme hos hende?
Selvfølgelig! Jeg var jo hendes stuepige, dompap!
Nuvel, nuvel. Hør godt efter. Det her er min plan.
Jeg er ikke en sæk kartofler! Jeg trækker dig i løn. Sæt mig blidt ned.
Judy, ryst mig.
- Mr. Clamb, godaften. - Mr. Bucket er gået.
Jeg leder efter Dem, og jeg har fundet Dem.
- Hvad kan jeg hjælpe Dem med? - Det er privat. Ud med jer!
Også dig, Judy. Jeg kalder på dig.
De har nogle af mine breve her, mr. Clamb, af stor affektionsværdi.
Mr. Tulkinghorn ville betale meget for dem. Jeg vil have dem tilbage.
Mr. Smallweed, kontoret er fyldt med breve. Hvilke mener De?
Der er et lyserødt bånd om, og de er til en kaptajn Hawdon.
Så vidt jeg husker, betalte mr. Tulkinghorn Dem for de breve
Faktisk tror jeg, at jeg kan finde kvitteringen.
De er til ingen nytte for ham, Dem eller hans bo.
- Kun jeg kan tjene på dem. - Ærgerligt, at De ikke ejer dem så.
Nuvel! Nuvel, så deler jeg med Dem.
Mr. Smallweed, det ville være forkert.
Ingen får det at vide, mr. Clamb. Hvem skal betale Deres løn nu?
Tag imod mit tilbud. Hvo intet vover, intet vinder.
Bucket? Bucket!
Jeg troede, at den ulykkelige sag var ovre.
Måske vil han have dusøren, min kære.
Han kunne vel have ventet, indtil manden var dømt og hængt.
Mr. Bucket.
Sir Leicester Dedlock, baronet. Lady Dedlock.
- Mr. Bucket, hvordan går det? - Tåleligt, sir, tåleligt.
- Var der noget, De ville? - Ja, sir.
Jeg har nogle spørgsmål til fruen.
- Du kan lige vare dig! - Jeg har ikke noget imod det.
Måske skal fruen og jeg tale sammen under fire øjne?
Nej, sig, hvad De vil, mens min mand er til stede.
Meget vel, frue. Det tager ikke lang tid.
Var De ude på mordaftenen?
- Mr. Mercury fortæller mig ... - Ja, det var jeg vist.
Jeg trækker ofte lidt frisk luft inden sengetid.
Det er der jo intet galt i. Hvor gik De hen?
Det erindrer jeg ikke, mr. Bucket.
Det var for at trække frisk luft og ikke for at gå et sted hen.
Ja, selvfølgelig.
Kan fruen huske, hvad De havde på?
Sikke et usædvanligt spørgsmål. Nej, det kan jeg ikke.
Det var en kølig aften, som jeg husker den.
Havde De mon et sort frynsesjal med Dem?
Sådan et ejer jeg vist ikke.
Sagen er, at en frue, eller skal vi sige en kvinde -
- blev set nær mr. Tulkinghorn den aften -
- med netop sådan et sjal over hendes ansigt.
Yderst interessant, mr. Bucket, men som sagt ejer jeg vist ikke sådan et.
Meget vel. Med forlov, sir Leicester?
Hvad laver den kvinde her? Forsvind, eller jeg får Dem smidt ud.
- De har intet at gøre her! - Bliv der.
Mademoiselle Hortense er her i lovligt øjemed.
Og ingen er hævet over loven, end ikke sir Leicester Dedlock, baronet.
Har du fundet det? Vis det frem.
- Hvor fandt du det? - I fruens skab.
- Lod De den ... - Rolig, sir.
- Mercury var med, da jeg fandt det. - Giv mig det.
- Genkender fruen dette sjal? - Ja, nu gør jeg.
Meget vel. Hukommelsen kan spille én et puds.
Kan De mon huske mere om den aften nu?
Jeg kan fortælle, at sergent George, som vi har fængslet -
- så en kvinde med et sort frynsesjal på mr. Tulkinghorns trappe.
Det er vel næppe det eneste sorte frynsesjal i London.
Og jeg husker ikke at have det på.
Og hvis jeg nu siger, at kvinden her fulgte efter Dem?
- Se, nu må De sige sandheden. - Stille, mademoiselle.
Lady Dedlock?
Jeg gik hen til mr. Tulkinghorns kontor den aften.
Jeg skulle fortælle ham noget.
Meget vel.
De trak frisk luft og havde noget, De ville sige til mr. Tulkinghorn.
Og så kunne De lige så godt gå op og sige det med det samme.
- Talte fruen så med ham? - Nej, det gjorde jeg ikke.
Jeg bankede på, men ingen svarede, og jeg gik igen.
Løgner!
Jeg mener, at jeg passerede nogen på trappen.
Det har så været mr. George.
Og det forklarer det sidste, som jeg har spekuleret på.
Med forlov igen, sir Leicester?
Betjent, arrester denne kvinde for mordet på mr. Tulkinghorn.
- Nej, din tåbe! Hende! Hende! - Hortense Jaboulet.
De er anholdt for mordet på Josiah Tulkinghorn fra Lincoln's Inn Fields.
Før hende bort.
Tekster: T.R. Møller www.sdimedia.com